Să-mi spui când termini.
- Termini? Acum? - Da.
Alo?
Salut, frăţioare, care-i treaba?
Dormeam.
Tu ce faci?
Ce petrecere? Ce tot spui?
Îţi baţi joc de mine?
Unde?
La naiba!
Numărul apelat este deconectat. Dacă aţi format...
Nu se poate!
LONDRA
Unde e telefonul public?
În spate, după toalete, pe stânga.
Salut, Mallory.
Salut, Syd, ce mai faci?
Te duci deseară la petrecerea Beccăi?
Da, voiam să mă duc, să-mi iau la revedere.
Tu te duci?
Da, cred că da. Aşa mă gândeam.
Mai vorbeşti cu London?
Da, din când în când. De ce?
Am fost surprins să aud că se mută.
Şi-a găsit un apartament? Stă cu cineva?
Nu ţi-a spus unde o să stea? Haide, Mal.
Zicea ceva că se mută cu prietenul ei
sau aşa ceva, dar nu ştiu amănunte.
- Doriţi ceva de băut? - Da.
O votcă mare.
Fără gheaţă, vă rog.
Scuză-mă puţin.
Poftim.
Mulţumesc. N-am vrut să fiu bădăran.
E-n regulă.
- Trebuie să fac monetarul... - Da.
- Ne vedem deseară. - Da.
Mă duc să-mi iau ceva de prizat. Să-mi spui dacă vrei şi tu.
- Serios? - Da.
Cât costă?
Nu-ţi face griji. Să mă cauţi.
Nu-i spune lui London. Ştii că urăşte asta.
Da, de parcă aş spune cuiva.
- Bine, ne vedem mai târziu. - Da.
Te cheamă cumva Bateman?
- Din păcate, da. - Bună. Eu sunt Syd.
Încântat. Îţi mulţumesc că ai venit.
Ştiu că nu livrezi aşa departe, dar am avut o zi proastă.
Trebuia să-mi revin.
Nici o problemă, amice.
Unde vrei s-o facem?
E clar că nu la toaletă, e mizerabil.
Vrei să mergem în maşina mea?
În maşina ta? De ce nu?
Cum e marfa? E bună?
N-am probat lotul ăsta,
dar, având în vedere sursa, cred că e destul de bună.
Cu asta te ocupi?
Nu, amice, sunt bancher.
Mă ocup cu schimbul valutar.
- Schimb valutar? - Euro, lire, vânzare-cumpărare.
Deci nu eşti traficant de droguri.
Nu sunt un traficant nenorocit.
Sunt doar un cumpărător.
Erai în drumul meu. Ţi-am făcut un serviciu.
Oricum, îţi sunt tare recunoscător.
Aşa.
Deci te ocupi cu schimburi valutare?
Se câştigă bine în branşa asta?
Nu, dacă eşti dependent de rahatul ăsta.
Da, e un drog nenorocit.
Nu ştiu ce faci acum, dacă ai ceva planuri,
dar o prietenă dă o petrecere, foarte aproape de aici.
Nu, amice, mersi. Am avut o zi oribilă.
Mă gândeam că, dacă tot ai venit până aici...
S-ar putea să fie tare.
Despre ce petrecere e vorba?
Este o...
E o petrecere de adio, pentru fosta mea iubită.
Dar va fi în regulă, băutură şi mâncare gratis, tipe tari.
Nu pot. Oricum, îţi sunt recunoscător pentru ofertă.
La naiba, Syd. Eu plec. Ai grijă de tine.
Vrei să pleci? Nu pleca. Abia ai ajuns.
Ai mers atâta pe jos. De ce pleci?
Pentru că am avut o zi oribilă.
M-am hotărât că nu am chef să văd o gaşcă de necunoscuţi.
- Du-te şi distrează-te. - Vino cinci minute.
- Să bei ceva. - Nu, du-te tu.
Ce ai mai bun de făcut?
Fete, băutură gratis, ceva de prizat.
Tocmai am ieşit dintr-o şedinţă de psihoterapie,
cum n-am avut de ani de zile. Era să bat o tipă pentru un taxi.
Nu cred că sunt pregătit pentru aşa ceva.
Intră cinci minute. Dacă nu-ţi place, poţi pleca.
Bei un pahar.
E şi Mallory aici.
Un pahar?
Bine, un pahar.
- Ce mai faci? - Bună seara.
- Ce apartament, 5011? - Da.
Mersi, amice.
- Bună, Maya. - Salut, Syd.
- Ce mai faci? - Bine.
- Nu ne-am văzut de mult. - Da. Ce mai faci?
Bine. Bateman, ea e Maya. Scuze.
- Maya, Bateman. - Încântată.
Ce-ai mai făcut?
Prost. Am picat bacalaureatul, trebuie să-l dau din nou.
- Ştii cum e, nu? - Da.
Îmi vine să mă omor.
Dacă vrei să uiţi de asta, am adus ceva...
- Ştii tu, aşa că... - Te ocupi cu traficul?
Nu mă ocup cu traficul, dar am mai mult decât am nevoie, aşa că...
- Bine, mersi. - Caută-mă.
S-ar putea să te caut.
Imediat.
- Salut. - Salut.
- Bună, dragă. - Ce mai faci?
- Bine. Bună, Syd, ce mai faci? - Asta e pentru tine.
Sunteţi grozavi, mulţumesc.
- Ştii că eşti cea mai tare. - N-a venit nimeni deocamdată.
Luaţi ceva de băut. Faceţi-vă comozi.
Alo? Syd şi London.
- Nu-i umili în public. - În public.
Să mergem sus.
De ce? Cine e sus?
Eşti foarte rău. Prinde-mă!
Eşti nebun.
Ce e asta?
Ceva pentru tine.
- Pentru mine? - Pentru tine.
Syd, îmi place la nebunie.
Îţi mulţumesc.
Te iubesc.
Spune şi tu: "şi eu te iubesc, London".
Poţi s-o spui. Nu află nimeni.
- London, nu. - Nu, ce? Ce-am făcut?
- Asta. - Cu ce am greşit?
Obsesia asta a ta de a verbaliza totul.
- Nu se rezumă totul la cuvinte. - Ba da.
Fără cuvinte, am trăi în peşteră
- ... şi am vorbi prin semne. - Termină.
Nu ne-am certat niciodată.
Dacă putem evita prima ceartă, nu ne vom certa niciodată.
Bine? Te rog.
A fost perfect până acum. Nu face asta.
A fost perfect pentru tine. Doar pentru tine.
London.
Imediat.
Stai o clipă, e cineva la uşă.
- Bună. - Salut.
Arăţi grozav.
Tu arăţi super. Grozavă căciulă şi cizmele...
Mersi.
- Salut. - Salut, Becca.
- Rebecca. - Bateman. Amic cu Syd.
- Încântat. - N-a venit încă nimeni.
Intraţi şi faceţi-vă comozi.
N-o să-ţi vină să crezi cine a venit.
Grozavă petrecere, amice.
Va fi bine. Ai încredere în mine.
Trebuie să închid.
Spune-mi că nu tu l-ai adus pe Syd.
L-am întâlnit jos, la lift.
- Nu e invitat? - Absolut deloc.
A pus mâna pe capul lui Buddha.
London, eu sunt.
Sună-mă imediat ce asculţi mesajul.
La naiba.
Syd, fă-mi un serviciu. Nu te atinge de Buddha.
Bine?
E un ratat nenorocit.
De unde ţi-ai luat căciula?
Îţi stă tare bine.
E terminat.
Să vină la petrecerea cuiva fără să fie invitat...
S-au dus sus?
Foarte drăguţ din partea lor că mi-au cerut voie.
Nu m-am lămurit. Crezi sau nu în Dumnezeu?
"Dumnezeu" nu e tocmai cuvântul potrivit.
E mai mult o revelaţie.
Revelaţie? Care a fost revelaţia?
O revelaţie se întâmplă când vezi cu adevărat Universul,
în toată splendoarea şi frumuseţea lui
şi înţelegi totul, dintr-odată.
- Ce anume? - Absolut totul.
Tot ce-ţi poţi imagina. Nu ştii ce înseamnă "totul" ?
Da, ştiu, dar nu înţeleg la ce te referi tu prin "totul".
Mă refer la totul. Înţelegi?
- Care e problema ta? - Pentru unul care a văzut infinitul,
eşti cam evaziv. Cineva care a avut o revelaţie
- ... ar putea fi mai concis. - Nu e vorba despre detalii.
E ca o energie care te loveşte între ochi şi eşti iluminat.
- Vezi totul? - Nu vezi totul.
Nu vezi nimic. Dar înţelegi totul.
Ştii ce m-a şocat cel mai tare?
- Am înţeles sensul timpului. - Ce înseamnă asta?
Am înţeles în ce poziţie eram,
faţă de romanii şi evreii de acum 2000 de ani
şi cum de am ajuns aici.
Apoi am simţit o compasiune enormă
pentru lupta rasei umane, pentru tot ce a făcut pentru noi.
Pentru ca viaţa să ajungă în acest stadiu.
E remarcabil, dar, în acelaşi timp, te scoate din minţi.
Suntem aceiaşi oameni care trăiau pe timpul romanilor,
aruncând cu ulei încins în capul altora şi crucificând creştini.
Nu spun că asta e ceva rău.
Syd, eşti înăuntru? Sunt Maya.
La naiba!
- Stai o secundă. - Ce dracului ai făcut?
- Scuze. - Neîndemânaticul naibii.
- Ce ai făcut? - La naiba.
Uită-te la asta.
E înmuiată în bere.
- La naiba. - Dumnezeule!
Ce ai să faci?
- La naiba, Syd. - Aşa a vrut soarta.
Îţi vine să te laşi de înjurat.
- Ridică-te. - Putem să recuperăm tot.
Ce vrei să faci? Să lingi de pe jos?
- Scârbos. - Fă-mi un serviciu.
- La naiba. - Asta era tot?
- Da. - Glumeşti?
- E vina mea. - Prizeaz-o de pe podea.
Nu vreau. Nu trebuia să o pun pe chiuvetă.
Ce faci?
- Ce-i aia? - Nu e totul pierdut.
- Bateman, Dumnezeule! - Eşti cel mai tare!
- Ştiţi tabloul ăsta? - Nu.
E Lan de grâu cu ciori al lui Van Gogh.
Cel mai important tablou al lui.
- Aşa deci. - E adevărat.
Ajunge atât pentru început.
E ultimul tabloul pe care l-a pictat înainte să se omoare.
E biletul lui de sinucigaş. Şi-a desenat urechea stângă în nori.
Aici e urechea lui mutilată.
O vedeţi? Nu o vede toată lumea, dar e aici.
Şi-a mutilat urechea stângă şi a desenat-o în tablou.
Oare ce semnificaţie are?
Maya, sunt curios. Tu crezi în Dumnezeu?
Cred că aţi exagerat cu drogurile.
Răspunde la întrebare. Da sau nu?
Asta e o conversaţie mult prea lungă,
dar am să vă povestesc ce am citit zilele trecute.
Nu-mi amintesc unde era.
În Rusia, Germania sau aşa ceva,
nişte savanţi au luat o iepuroaică gravidă
şi au pus-o la un monitor cardiac şi la un EEG,
care înregistrează undele cerebrale.
Imediat după ce a născut,
au luat puii, i-au pus într-o dubă şi au început să-i împuşte,
unul câte unul, în cap, cu o puşcă de calibrul 22.
S-au dus la un kilometru...
La opt kilometri... La 30 de kilometri...
Nu cred că oamenii omoară nişte pui de iepuri amărâţi.
Interesant este că, de fiecare dată când împuşcau
unul dintre puii ăia în cap,
inima şi undele cerebrale ale iepuroaicei o luau razna.
Spun doar că există asemenea lucruri...
Iepuroaica ştia că puii sunt împuşcaţi...
Da. De fiecare dată.
Ştiţi poveştile alea ciudate, despre gemenii identici, nu?
Unul dintre fraţi merge pe stradă
şi e înjunghiat de un criminal în serie.
Deci e înjunghiat, bine?
La 1500 km distanţă, exact în aceeaşi clipă,
fratele lui geamăn cade la pământ.
Da, e foarte ciudat.
Mă laşi să termin?
- Te rog, termină. - Cade la pământ.
Ajunge la spital cu palpitaţii la inimă,
în clipa când fratele lui era înjunghiat.
- De ce dai din cap? - Parcă ai fi London.
- E o coincidenţă. - Cum să fie o coincidenţă?
Am mai discutat despre asta şi n-am chef s-o fac aici.
Bine. Atunci să nu mă mai întrebi de Dumnezeu, bine, Syd?
London a venit?
Nu, nu cred.
L-ai văzut pe prietenul ei?
Da, de vreo două ori. E de treabă.
Arată bine?
Mă întrebi dacă arată bine?
Cred că da.
Crezi? Cum adică crezi?
Aşa cred.
Sunt curios. Ţi se pare că arată mai bine decât mine?
Syd, nu ştiu.
Ba ştii, dar nu vrei să-mi spui.
Nu ştiu, Syd. Sunteţi doi tipi foarte diferiţi.
Bine, suntem foarte diferiţi.
Dar cine îţi place mai mult? Eu sau el?
Asta e o tâmpenie, Syd.
Mă rog, fie.
Într-o anumită măsură, îl consider pe el atrăgător.
Asta nu înseamnă că îl consider pe el
mai mult sau mai puţin atrăgător decât pe tine.
Bine?
N-am de gând să te mint. Faptul că suntem împreună
nu înseamnă că, dintr-o dată,
nu mai sunt interesată de sexul opus.
E un prieten, care din întâmplare e atrăgător.
Am luat masa cu el. De ce turbezi aşa?
Pe mine nu mă vezi luând masa cu persoane atrăgătoare.
Mai întâi, e vorba de un singur tip, nu de mai multe persoane.
Şi nu cred că e problema mea că tu nu ai prietene, nu crezi?
Nu te opreşte nimeni să ai prietene.
Îmi place asta la nebunie.
De dragul conversaţiei...
- Să ne imaginăm că noi doi... - Nu vrei să renunţi?
Nu ne cunoaştem. Ascultă-mă puţin.
Să ne imaginăm, pentru o clipă, că nu ne cunoaştem.
Că eu şi el suntem într-o cameră.
- Pe cine ai alege? - Dar te cunosc, Syd.
Scoate asta din ecuaţie.
- Nu pot. - Pe cine ai alege?
Te-aş alege pe tine, indiferent de ecuaţie.
Sunteţi în regulă?
Totul e în regulă. Mulţumesc.
Syd, a fost una dintre cele mai smintite conversaţii
pe care le-am avut cu tine.
Nu vreau să fac sex cu el.
- Să faci sex? - A fost o masă.
Cine-a zis să faci sex cu el?
- N-am vorbit de sex, ci de atracţie. - La asta te refereai.
- Ba nu. - Vorbeşte mai încet.
Eu m-am referit la atracţie.
Vrei să taci naibii odată?
Ce vrei?
Vreau să-mi răspunzi la întrebare.
Syd, eşti un tip drăguţ. Sincer. Dar nu ştiu.
E slab şi sexy, ca dintr-o reclamă la blugi.
Nici măcar nu-l cunosc.
- Poate e un dobitoc. - Ştii ceva?
Du-te naibii, Maya. Dacă mi-erai prietenă, m-ai fi minţit.
Syd, eşti la petrecerea ei de adio.
Dacă nu te linişteşti, o să ne faci pe mine,
pe toată lumea de aici şi pe ea să ne urcăm pe pereţi.
Spune-i adio şi las-o în pace, pentru că te-a părăsit.
Te-a părăsit.
Vrea cineva o priză?
Nu, mulţumesc. Dar nu ai o ţigară?
Îmi cer scuze.
Foc. Scuze.
Ştiţi ceva? Eu am să plec.
- Pleci? - Vă mulţumesc pentru tot.
- Sincer. - Fă-mi un serviciu.
Nu-i spune lui London că ne drogăm aici. M-ar omorî.
Am să încerc să nu uit.
Maya, vorbesc serios. Te rog.
Spune-mi că nu prizezi cocaină în toaleta părinţilor mei.
- Ce? - Te-am văzut când te-ai dus sus.
- Unde ai fost? - La toaletă.
Jură-te că nu te droghezi în casa părinţilor mei.
Îţi jur
că nu mă droghez în casa părinţilor tăi.
Îmi cer scuze, draga mea.
Bine. Distracţie plăcută. Îmi cer scuze.
Cât timp aţi fost împreună?
Cine? Eu şi London? Doi ani şi jumătate.
- Când v-aţi despărţit? - De şase luni şi ceva.
Ţii socoteala, Syd. Ăsta nu e un semn bun, amice.
De ce spui asta?
Glumeam. Cum o chema pe fată?
- Maya. Îmi dai şi mie una? - Maya.
Maya.
Aş face câte ceva cu ea.
Arată ca o păpuşă Barbie interzisă minorilor.
- Câţi ani are? - Nu ştiu. 16, 17.
Şaptesprezece?
- Acum chiar că i-aş trage-o. - I-ai trage-o uneia de 17 ani?
De ce, tu nu?
Dacă nu e interzis, care e problema?
În Franţa, te poţi culca cu una de 15 ani.
Asta îi face pe toţi pedofili?
Aflat într-o situaţie şi o ţară potrivite, te-ai culca şi tu cu una.
Sigur. În ape internaţionale, pe o insulă părăsită, orice se poate.
Dar dacă vreuna dintre prietene ar afla că m-am culcat cu una de 17.
- ... ar turba. - Care e problema ta?
Dacă le-am spune femeilor o zecime din ce facem,
crezi că am mai avea parte de sex?
- Am cerut uneia să facă pe mine. - Să urineze pe tine?
Da, dar consumasem cam mult Ecstasy.
Şi a urinat pe tine?
Nu tocmai,
a urinat în gura mea.
A urinat în gura ta?
N-a fost o experienţă prea plăcută.
Cum de s-a întâmplat asta?
Cum de am ajuns să vorbim de o tipă care ţi-a urinat în gură?
Era o dominatoare nenorocită.
- Ai plătit o sado-masochistă? - De multe ori.
"De multe ori".
E o pasiune costisitoare, atât spiritual, cât şi financiar.
Şi cum merge treaba?
Nu vreau să vorbesc despre asta.
Haide, explică-mi. Nu contează. Te-ai udat? Îmi cer scuze.
E costumul meu Savile Row. Costă cinci miare.
L-am ferit de ploaie toată ziua. Uite în ce hal arată.
Nu vreau să vorbesc despre asta. Bine, Syd?
Nu spun nimănui.
- De ce vrei să afli? - Cum funcţionează?
- Te duci acolo? - Uită-te la tine, ratatule.
- Tu ai adus vorba. - Dacă vrei să te duci,
n-ai decât. Lasă-mi demonii în pace.
- Unde este? - În Tribeca, dobitocule.
Explică-mi. Cum se face? Te duci acolo?
Suni de jos
şi ca prin minune, îţi deschid nişte uşi enorme de fier.
ARMĂSAR
Eşti excitat.
Eşti înfierbântat. Abia aştepţi să ajungi.
Îţi fierbe sângele, doar gândindu-te la ce va urma.
Intri în atmosferă, înţelegi?
Şi te trezeşti că-ţi dau un formular.
Un contract de răspundere limitată de cinci pagini, în trei exemplare.
Şi spui: "staţi aşa. Ce-i asta? Birocraţie?
Am venit aici pentru un oral.
Nu să semnez formulare". E ridicol.
Nu le plăteşti, le faci o donaţie.
Tipic american, nu?
Apoi îţi dau o listă şi un creion, ca la restaurant.
Şi bifezi ceea ce-ţi doreşti. Biciuit, lovit...
Haide, curvă nenorocită, biciuieşte-mă odată!
clame pentru sfârcuri, coprofilie.
- Ce-i coprofilia? - Plăcerea pentru excremente.
Rahat în gură.
Poţi să-l primeşti direct în gură sau pe o măsuţă de sticlă.
Îţi imaginezi? Aduc o măsuţă de sticlă
şi o umplu cu excremente, iar tu spui doar:
"curvă nenorocită!"
Cine dracu' a cerut mizeria asta?
Sper că nu tu.
Ce-i cu mine?
Lista aia e foarte lungă, amice.
- Infantilism, mai e... - Ce-i aia infantilism?
Te îmbracă în bebeluş, îţi dau un biberon.
Îţi pun scutece, îţi dau să sugi, te fac bebeluş.
E locul cel mai ciudat şi mai smintit în care te poţi duce.
Îţi zgârie testiculele.
Îţi leagă penisul cu şiretul de la pantofi,
îţi bagă bastoane în fund. E curată nebunie.
Dar în clipa când ejaculezi...
Când ejaculezi, te trezeşti brusc.
Eşti al naibii de treaz.
Te gândeşti.: "ce mama naibii am făcut?
Am plătit 2 7 5 $ pentru ca o străină,
o tipă pe care n-o cunosc, să mă biciuiască
şi să-mi urineze în cap".
Şi care-i farmecul? De ce o faci? Nu pricep.
Din punct de vedere fizic, e foarte plăcut.
Din punct de vedere psihologic, fără să intru în amănunte,
cred că are legătură cu durerea şi autoflagelarea,
atât la propriu, cât şi la figurat.
Nu ştiu dacă chestia asta ţine de cultură,
dar, în general, englezii adoră durerea şi loviturile.
Englezii? Serios?
Mereu citeşti poveşti în ziare
despre câte un vicar prins pe genunchii unei curve.
REVERENDUL RAND Y FACE PENITENTĂ!
Nu ştiam că englezii sunt atât de duşi cu capul.
Amice, englezii sunt foarte,
foarte duşi cu capul.
Da, o secundă.
Transpir ca un violator nenorocit.
Syd.
Vino să vezi priveliştea.
Da. E Mallory, fata de la bar. Îţi fac eu lipeala.
- Vino înăuntru. - Cine?
Mallory. Fata de la bar.
- E tare. Îţi fac eu lipeala. - Nu, amice, nu.
Sunt varză, amice. Nu pot face sex.
Şi ce dacă? Şi eu la fel.
Am băut poşirca asta. Nu pot, las-o baltă.
- Nu sunt bun de nimic. - Şi ce dacă?
- Sunt ameţit. - Intră şi iese repede.
Tu serveşte-te, eu plec.
- A fost o plăcere. - Nu pleca.
Te rog, nu pleca. Ia-ţi ceva de băut şi întoarce-te.
- Nu. - Bateman, un pahar.
Vino repede înapoi. Pune-o cu Mallory, e tare.
La naiba. Ce vrei să bei?
Orice. O sticlă. Tequila, whisky.
Dar rămâi, nu?
- Un pahar. - Un pahar.
Bine, dar nu pleca nicăieri. Ai să-mi mulţumeşti.
N-am mai tras o priză de trei ore.
Bateman, ea e prietena mea, Mallory.
Mallory, el e Bateman.
Salut.
Eşti tipul de la bar, nu?
Da.
Bateman.
Încântată.
- Scuze. - Scuză-mă.
- Sunt un dobitoc. - Scuze.
De unde vă cunoaşteţi?
E prietenul unui prieten.
Care prieten?
Nu ştiu, Mallory. Suntem la concursul de cultură generală?
Întrebam şi eu. Ce faci? Voiai să pleci?
Mă duceam să iau ceva de băut
şi vin înapoi. Vrei şi tu ceva?
Da, aş mai bea ceva.
- Mă întorc imediat. - Bine.
Mă întorc imediat, Syd.
La naiba.
De unde îl cunoşti?
El a adus drogurile. Nu e traficant, e prieten cu ăla.
- Serios? - Da. Arată bine, nu?
- Da. - Ştii cumva dacă a venit London?
Tocmai a venit.
Ce a zis? Ştie că sunt aici?
Nu. Nu a spus nimic.
Nu pot să cred că pleacă mâine. E foarte aiurea pentru mine.
În loc să stai aici toată noaptea, de ce nu te duci să vorbeşti cu ea?
- I-ar face plăcere. - Nu prea cred.
De ce să nu vorbească cu tine? V-aţi certat?
Certat? Mallory, nu m-a sunat de două luni.
N-am fost invitat aici. Nu ţi se pare ciudat
că nu mi-a spus că vrea să se mute în celălalt capăt al ţării?
- Nu te-a sunat? - Nu.
- E aiurea. - Nici măcar un mesaj.
- O cunosc mai bine decât oricine. - Când aţi vorbit ultima dată?
- Acum vreo două luni. - Serios?
- Sunt sigură că te-ar fi sunat. - Tocmai am verificat mesageria.
- Mă sună de la aeroport? - Nu ştiu, amice.
La naiba!
Syd, pot să-ţi pun o întrebare personală?
Ce?
Ei bine...
Nu ştiu dacă e adevărat, de aceea te şi întreb
şi din moment ce suntem amici, m-am gândit... Sunt cam îngrijorată.
Am auzit că...
- Ce? Ceva despre London? - E probabil doar un zvon.
- Am auzit că tu... - Ce, Mallory? Vorbeşte odată!
Am auzit că ai încercat să te sinucizi.
- Ce? Cine ţi-a spus? London? - Nu, nu mi-a spus London.
- Cine ţi-a spus? - Nu ştiu.
Nu-mi amintesc.
Doar London ştia despre asta.
Din orice sursă ai fi aflat, mi se pare aiurea.
- Nu e adevărat? - Nu, nu e adevărat.
Nu pricep. Atunci ce naiba s-a întâmplat?
Spune-mi tu ce ai auzit şi-ţi spun eu ce s-a întâmplat.
După priza asta. Stai puţin.
Bine.
Am auzit că v-aţi certat, după care v-aţi despărţit
şi ea a venit la tine şi te-a găsit inconştient,
cu nişte somnifere lângă tine şi că ai făcut spălături gastrice.
Acum vrei să afli adevărul?
Da, de aia te-am întrebat.
- Îl ştii pe câinele meu, Toker? - Da.
- Are epilepsie. - Bine.
- Veterinarul i-a dat fenobarbital. - Feno... ? Ce naiba e aia?
Sunt barbiturice. Sunt sedative, pentru convulsii.
Stai aşa. Câinele tău are epilepsie şi i s-a prescris... ?
Lasă-mă să termin.
Aniversam doi ani împreună şi ştiam c-o să creadă că am uitat.
- Aşa că... - Syd, tu întotdeauna uiţi.
La naiba.
- Mă simt ca o căţea. - Eşti o căţea.
Deschide cutia.
- Deschide-o. - Bine.
Dumnezeule.
E superbă. De unde ai ştiut că mi-o doresc?
Am văzut cum salivai în faţa ei când am fost la Valentino.
O ador!
E superbă.
Îţi mulţumesc, iubitule.
Mai am ceva.
- Acolo ce e? - O minge de baschet.
Ce? Dumnezeule...
Bună, mititelule.
Iubitule...
- Te iubesc la nebunie. - Te iubesc.
Uită-te la el. Nu pot să cred că ai făcut asta.
Îţi mulţumesc. Bine.
Alo?
Bună. Pot să te sun eu înapoi?
Nu, dar sunt puţin ocupată.
Bine, pa.
- Cine a fost? - Era Mallory.
Uită-te la perniţele lui.
- Ce este? Ce s-a întâmplat? - Am auzit o voce de tip la telefon.
Ai înnebunit? Era Mallory.
Juri?
Da, jur.
Dacă nu mă crezi, n-ai decât s-o suni!
Syd. Ai de gând s-o suni?
Mallory e acolo?
Eu sunt iubitul lui London. Tu cine naiba eşti?
London, care-i treaba? Cine era? De ce m-ai minţit?
- Lasă-mă să-ţi explic. - Ar fi bine s-o faci.
De ce m-ai minţit? Mă înşeli?
Nu, ascultă-mă.
Eram beată. Eram cu fetele în oraş.
- Nemaipomenit. - Mă laşi să-ţi explic?
Să faci bine să-mi explici, London.
Cluburile se închideau şi ne-am dus în mansarda prietenului Beccăi.
Am adormit. M-am trezit dimineaţă
şi am găsit un tip lângă mine, în pat.
Nu a încercat nimic?
Erai beată, în patul lui şi n-a încercat nimic.
Mi-e greu să înghit asta. Să nu mă minţi.
Dacă mă minţi, am plecat.
A încercat să mă sărute. N-a fost nimic, l-am respins.
- N-a fost nimic. - Defineşte "a încercat".
Vreau să ştiu absolut toate detaliile.
Erai învelită sau nu? Avea mâna pe sânul tău?
Nu, Syd. A încercat să mă sărute şi l-am respins.
- L-ai respins? - Da. Am ieşit afară.
Mallory mi-a chemat un taxi şi am plecat acasă.
Dacă ai plecat acasă, de ce te sună?
- De unde are numărul tău? - Nu ştiu.
Poate i l-a dat prietenul Beccăi.
Eu, una, nu i l-am dat.
Nu s-a întâmplat nimic. Îţi jur. Nu mă crezi? Te rog.
Nu ştiu ce să cred.
Mi-ai jurat că era Mallory la telefon
şi nu era ea. Ce să cred?
Suntem împreună de doi ani. Până acum, am crezut tot.
Acum, nu ştiu ce să mai cred.
E ca şi cum cuvintele tale şi-au pierdut sensul.
Nu mai am încredere în tine, London.
Am greşit. Am făcut o greşeală imensă.
- Îmi pare rău. - Dacă a fost o greşeală,
de ce i-ai spus că îl suni tu?
De ce îi spui unui tip pe care nu îl cunoşti,
al cărui număr nu îl ai, că îl suni tu?
Ce e asta?
Am luat câteva pastile de fenobarbital de la Toker.
Ai luat pastile de câine?
Fenobarbitalul e la fel. Nu contează că era pentru câine.
De ani de zile, oamenii îl folosesc de plăcere.
Fumează asta.
Şi ce efect are?
Te fac să te simţi bine. Sunt sedative.
- Bine. - Mă rog...
Eram cam beat şi am luat vreo cinci, şase.
- Şase sedative pentru câini? - Toker are 20 kg şi ia două.
- Eu am 77. Mi s-a părut în regulă. - La naiba.
Problema este că, dacă eşti beat, poţi să intri în comă.
- ... dacă nu eşti atent. - Ai intrat în comă?
- Ce e în capul tău? - Nu, nu am intrat în comă.
London venise să-şi ceară scuze.
Syd? Syd!
Syd! Să mă ajute cineva!
Ce nebunie! Turbez la gândul că le povesteşte altora despre asta.
Eu n-aş face cuiva aşa ceva. E o bădărănie.
- Ţi-au făcut spălături gastrice? - Nu, am fost la spital.
Mi-au făcut nişte teste psihologice. Asta a fost tot.
Vezi cum este distorsionat adevărul, când bârfesc fetele?
Da, probabil ai dreptate.
- Ce? Nu mă crezi? - Sigur că te cred, Syd.
De aceea te-am întrebat. Eram îngrijorată.
Mă turbează gândul că ea e dincolo,
povestind oamenilor această versiune denaturată a poveştii.
Te rog, nu te duce dincolo, să-i spui că ţi-am spus.
Asta e tot ce-ţi lipseşte.
Ultimul lucru pe care l-aş face e să pomenesc de tine.
Dacă aş fi în locul tău, nici n-aş deschide discuţia.
E ultima ei noapte aici. Spune-i ceva frumos.
Nu vrea să audă aşa ceva.
La naiba.
Ce e? Ce s-a întâmplat?
Nu ştiu.
Am început să transpir, inima îmi bate nebuneşte
şi capul mi se învârteşte, de parcă e sfârşitul lumii.
Şi simt că mă scufund în cele mai întunecate,
mai sinistre părţi ale minţii mele şi încep să mă sufoc.
Şi ai senzaţia că mori.
Ce e? Spune ceva.
- Ce ai vrea să spun? - Ceva. Orice. Nu contează.
Nu pot fi cârja ta, Syd.
Eşti o fiinţă umană josnică.
Josnică în ce sens?
Stai acolo, îmi mănânci banii,
iar eu sunt pe moarte. Nu mă ajuţi. Prozacul nu mă ajută.
Litiul nu ajută. Zoloft nu ajută. Nimic din ce-mi dai nu mă ajută.
Eşti un dobitoc nenorocit.
Vreau doar să scap de durerea asta, mă înţelegi?
Dă-mi ceva care să mă scape de durere.
Poţi face asta? Don?
Eu cred că evoluezi bine.
Când ai o criză de anxietate, e sinistru,
pentru că îţi spui: "poate chiar înnebunesc.
Poate că mintea mea a luat-o razna
şi m-am detaşat de realitate".
- Ai nişte revelaţii groaznice. - Cum adică?
A început să mă sperie moartea. Am devenit obsedat.
Nu pot accepta ideea de a nu mai fi. De a dispărea.
Într-o zi, Mallory, vom muri. Vom fi îngropaţi, vom dispărea.
Începi să te gândeşti la religie. Oamenii cred aceste idei
despre Dumnezeu şi rai, pentru a scăpa de coşmarul
de a nu şti care e rostul lor. Nu are nici o logică.
Ba are.
În acelaşi timp, oamenii pot continua să trăiască de pe o zi pe alta,
fără a fi obsedaţi de asta. De aceste realităţi.
Viaţă, moarte, rai, iad. Existenţa, rostul nostru pe Pământ.
Cine ştie, poate chiar există un Dumnezeu.
Energie, forţă, spirit, spune-i cum vrei. Eu aşa cred.
Ai dreptate. Şi ce se întâmplă când mori?
Nu ştiu. Mori şi gata. De ce e nevoie de un răspuns?
De ce să nu existe mistere? Nu ştiu. Îţi moare corpul.
Fiinţa ta fizică moare, dar spiritul tău continuă să trăiască.
Rămâne viu. Existenţa este perpetuă.
Nu trebuie să existe neapărat un motiv.
Prefer să cred în asta decât într-un tip invizibil
care ţine evidenţa a 6 milioane de oameni.
Îmi sună a Moş Crăciun.
E ca un basm pentru adulţii care nu acceptă moartea.
Dacă te gândeşti bine,
era o vreme când nu ştiam că Pământul e rotund,
că există atomul sau aşa ceva,
pentru că nu aveam posibilitatea să-l vedem.
Şi, într-o zi, s-a putut.
Aşa că e perfect posibil
ca, în decursul vieţii, să ajungem să-l vedem pe Dumnezeu
sau ce anume ne-a creat pe noi şi planetele
şi Universul şi toate celelalte. Nu-i aşa?
Este important ca măcar să ai credinţa în existenţa
unei fiinţe superioare, ceva, orice ar fi,
pentru că altfel...
Poţi să înnebuneşti.
Da, dar acesta este cuvântul de ordine, nu?
Ce vrei să spui? Care cuvânt?
"Credinţa". Fără credinţă, ce îţi mai rămâne? Nimic.
Ai câteva poveşti scrise acum 100 de ani, acum mii de ani,
de nişte oameni care nu ştiau cât ştim noi.
Aceiaşi care îi crucificau pe cei ce spuneau că Pământul e rotund.
Eu am nevoie de dovezi pentru a-mi explica religia.
Dacă vrei dovezi, îţi dau eu dovezi.
În Japonia, fizicienii au făcut un studiu.
Au luat două containere cu orez
şi le-au pus în două încăperi diferite.
Au montat camere de luat vederi, pentru a le studia timp de o lună.
Au pus nişte oameni să intre într-una dintre camere
şi să spună.: "te iubesc, orezule. Eşti cel mai bun orez.
Eşti cel mai frumos, cel mai arătos şi mai chipeş orez".
În cealaltă cameră, spuneau: "te urăsc, orezule.
Te urăsc. Eşti cel mai prost orez. Du-te naibii, orezule, eşti oribil".
După o lună, orezul căruia îi spuneau "Te iubesc" era comestibil.
Celălalt orez părea o mocirlă neagră.
Am văzut pozele, imaginile înregistrate de camere.
E un studiu. E adevărat. Am văzut cu ochii mei.
Lată dovada. E energie. Noi avem o influenţă.
- Dumnezeu e energie. - London, vorbeşti despre orez.
Orez. N-are legătură cu religia. N-are de-a face cu Dumnezeu.
- Ţi-am oferit o dovadă. - Nu văd nici o dovadă în asta.
Ştii care e problema ta? Eşti absolut convinsă
că tot ce te-au învăţat părinţii şi profesorii tăi
este un adevăr incontestabil, adevărul suprem.
Syd, putem s-o lăsăm baltă? Vrei s-o lăsăm baltă?
Vrei s-o lăsăm baltă pentru că am dreptate. Recunoaşte asta
- ... şi vorbim despre ce vrei. - Taci din gură.
- Taci naibii odată! - Recunoaşte.
Ţi-e frică să te îndoieşti de autoritate. Dacă se înşală?
Dacă cumva părinţii tăi
erau speriaţi de moarte ca tine şi îndoctrinaţi ca şi tine?
Eşti prea oarbă ca să vezi asta.
Bun, deci sunt îndoctrinată
deoarece consider că, dacă crezi în ceva,
în afară de nimicnicie şi nonexistenţă, e un lucru pozitiv?
- De-a dreptul genial, Syd. - Mă bucur că eşti de acord.
Eu glumeam, fraiere.
De ce mă faci fraier?
Pentru că...
Tu trebuie să ai mereu dreptate. De ce trebuie să ai mereu dreptate?
Şi orgoliul tău e imens.
- E de nestăpânit. - Nu trebuie să te enervezi.
Syd, nu ştii când să te opreşti.
O ţii într-una,
până când provoci oamenii să-ţi pocească mutra.
Bine. Poate nu există Dumnezeu.
Probabil că eu şi alte miliarde de oameni,
care ne rugăm la ceva, suntem induşi în eroare,
iar tu ai dreptate. Tu eşti atotcunoscător.
Tu eşti Dumnezeu, Syd. De fapt, nu asta vrei să auzi?
- Că toţi greşesc şi tu ai dreptate? - Nu toţi vor asta?
Eu sunt indusă în eroare?
Eşti bolnav. Eşti bolnav, Syd.
Ai nevoie de tratament psihiatric.
Înnebuneşti pe toată lumea. Mă faci să mă urc pe pereţi.
Îi îmbrobodeşti pe oameni cu balivernele tale pseudointelectuale,
de nu mai pot respira. Sufoci oamenii.
Tu nu porţi conversaţii, ţii discursuri.
Măcar vorbesc despre adevăruri. Suntem împreună de doi ani.
Care e cea mai inteligentă conversaţie a noastră?
Câtă grăsime este într-o felie de pizza vegetariană?
- Du-te naibii! Eşti enervant. - Nu, du-te tu naibii!
Eşti mai enervantă decât mine. Nu observă nimeni asta,
pentru că nu sunt atenţi. Se gândesc doar cum să ţi-o tragă.
Nu pot să cred că m-am îndrăgostit de un dobitoc ca tine!
- Eşti un mare dobitoc! - Termină!
- Te urăsc! - London. Ia-o uşor.
Opreşte-te.
Iubito, vino încoace.
Nu voi reuşi s-o recuceresc, nu?
Nu ştiu.
De ce nu vorbeşti cu ea?
Pleci?
Simt că mă sufoc. Am nevoie de o gură de aer.
- Nu te-am speriat, nu? - Nu, sunt foarte drogată.
Am nevoie să beau ceva.
- Să-ţi dau ceva. - Poţi să-mi aduci geanta?
- Da, desigur. - Mersi.
Poftim.
- Mersi. - Astea sunt pentru tine.
- Sunt prea multe. - Nu, te rog, ia-le.
- Eşti sigur? - Da.
Mersi. Foarte drăguţ din partea ta.
Vii şi tu dincolo?
Da, vin imediat.
- Mai rămân puţin aici. - Bine.
Ne vedem dincolo, bine?
Va trebui să ieşi de-aici.
Bună, fetelor. Cum te cheamă?
Suntem la o petrecere. De ce citiţi o carte?
Ai chef să tragi un fum?
Tocmai citeam despre robopatologie.
Eşti tare complicată.
Voiam să plec, dar am venit direct spre tine.
Simt de parcă te-aş cunoaşte.
Pe o scală de la unu la zece,
meriţi patru. În penumbră.
O lanternă, ca să nu-ţi văd faţa pocită şi desfigurată.
Eşti absolut... Eşti frumoasă.
Trebuie să plec. Mi-a venit elicopterul.
- A venit să te ia? - Da.
Eu am inventat mişcarea asta.
Mă place. Râde.
- Câţi ani ai? - Optsprezece.
Optsprezece.
Trebuie să mai beau ceva.
Termină. Nu vreau să te agăţ.
- Îmi plac pantofii tăi. - Serios?
- Scuză-mă. Eu am plecat. - Deja?
- O să-mi fie dor de tine. - Şi mie.
- Îţi mulţumesc că ai venit. - Cu plăcere.
- Să nu mă uiţi. - Promit. Glumeşti?
- Ne vedem mai târziu. - Încântat de cunoştinţă.
Sună-ne când ajungi acasă. Să ştim că ai ajuns cu bine.
Bine, haide.
Haide, Syd.
Trebuie să te relaxezi. Trebuie să te relaxezi.
Ai nevoie de o bere. Ai nevoie de o sticlă.
Bine.
Termină cu drogurile. Trebuie să te laşi de cocaină.
Nu scrâşni din dinţi. Dacă te vede scrâşnind, eşti un om mort.
Haide, Syd. Relaxează-te.
Fii bărbat.
Poftim. Bea ceva. Du-te şi ia ceva de băut.
Care e cel mai rău lucru care s-ar putea întâmpla?
O văd pe London. Şi ce dacă?
La naiba.
Dacă o dai în bară în seara asta, s-a terminat.
Bine.
Haide.
Ştii că te iubesc.
Dacă mă iubeşti, de ce nu-mi spui?
De ce n-o spui pur şi simplu? De ce ţi-e atât de greu?
Sunt doar două cuvinte.
Sunt... I-U-B-E-S... Sunt opt litere.
De ce nu poţi rosti opt litere?
Nu sunt prea multe litere.
TE IUBESC
Spune.
Spune-mi că nu prizai cocaină în toaleta părinţilor mei.
- Ce tot spui? - Nu mă lua aşa.
- Te-am văzut ducându-te sus. - Da, am fost la toaletă.
- Serios? - Făceam pe mine.
Jură-te că nu prizai cocaină.
Cine naiba e Bateman?
E prietenul lui. Nu ştiu.
E tare.
Mi-aş dori să mi-o trag cu el cât sunt drogată.
Ai prizat cocaină! Nu mă duce cu vorba. Nu-i aşa?
Da, e tare. Îmi plac tipii cu accent.
Dumnezeule.
Trebuie să plec.
- Am făcut cunoştinţă cu iubita ta. - Ce vrei să spui?
Mallory ne-a făcut cunoştinţă.
Nu i-am spus că te cunosc. Nu voiam să te dau în vileag.
Dumnezeule, e superbă.
Nu zău?
În locul tău, m-aş duce imediat să-i vorbesc.
Nu mă pot duce aşa. Nu pot gândi limpede.
Dacă vede că sunt drogat, nici nu va sta de vorbă cu mine.
La naiba! Cum arăt? Se vede că sunt drogat?
- Nu, eşti în regulă. - Nu, uită-te în ochii mei.
Se vede puţin.
Mai bea ceva. O să-ţi revii.
Ce-a fost în capul meu, să iau astea? Ce idiot eşti, Syd!
Voiam să-mi limpezesc gândurile. Să gândesc mai clar.
Acum sunt atât de ameţit, că nu mai pot gândi.
- La naiba! - Se mai întâmplă, amice.
Niciodată nu m-am dat în vânt după porcăria asta.
E un drog foarte singuratic.
E o nebunie.
Mai bine plec.
- Să plec? - Ai putea.
- Dar ai regreta. - De ce spui asta?
Eu, unul, prefer să regret ce am făcut
decât ceva ce mi-a fost teamă să fac.
Serios?
Dar n-am vorbit cu fata asta de două luni.
Toţi cei de aici mă urăsc. Toţi sunt prietenii ei.
Dacă mă duc dincolo, o să iasă al naibii de urât.
De-ar exista ceva să atenueze durerea când eşti părăsit.
Ar fi grozav. Există o teorie.
Poate te ajută. Nu ştiu.
Naiba ştie cine a inventat-o. În linii mari, se pare
că e nevoie de o treime
din durata unei relaţii pentru a uita acea relaţie.
De exemplu, dacă relaţia a durat un an,
îţi revii în patru luni.
- Tu îţi vei reveni în opt luni. - Asta e jumătate, nu o treime.
- E o treime. Crede-mă. - Nu, asta înseamnă jumătate.
Poate în Anglia e o treime. În America, e o jumătate.
Am fost împreună doi ani. Au trecut şase luni şi e mai rău.
Şase luni? Fii serios. Şi de ce te plângi?
Mai ai două luni.
Cu bună purtare, poate doar una.
Apreciez că vrei să mă îmbărbătezi,
dar, dacă n-ai observat, vreau s-o conving să se întoarcă.
Nu ştiu dacă pentru prima dragoste se aplică acea teorie.
Au trecut ani de zile şi încă o mai visez pe Helen.
E ca şi cum creierul tău încearcă să compenseze absenţa.
În mintea ta, încă mai eşti căsătorit, îndrăgostit
şi viaţa e frumoasă.
Într-o zi, te trezeşti şi vezi că ea a dispărut de ani de zile.
- E cumplit. - Da, aşa e.
Ai fost căsătorit?
Cu cât timp în urmă?
Am divorţat acum trei ani.
- Care din voi a intentat divorţul? - Nu e aşa simplu.
Ce s-a întâmplat? De ce v-aţi despărţit?
- E o poveste lungă. - Fă-mi un rezumat.
"Un rezumat". Nu ştiu.
Relaţia nu mergea din multe puncte de vedere.
Aveam fiecare viaţa lui de aproape doi ani,
din totalul de doi ani şi jumătate de căsnicie.
E ciudat. Când îţi spun că te părăsesc,
e ca şi cum nici nu ai simţi acel gol.
E un gol în interiorul unui gol
şi rămâi cu ceva mai puţin decât nimic.
Cel care erai când ai cunoscut-o nu mai există. Dispari.
- Ea te-a părăsit? - Syd, e foarte complicat.
Ce s-a întâmplat? Ai înşelat-o?
- Nu. Nu are importanţă. - Cum adică nu are importanţă?
În afara banilor, infidelitatea e cel mai important motiv.
Da, aşa este.
Haide, omule. Parcă stăteam de vorbă.
Hai să vorbim. De ce te-a părăsit soţia ta?
Syd, nu e o scenă foarte plăcută pentru mine.
Vrei să spui că scena mea e plăcută?
Eu am avut odată 21 de ani. Te înţeleg.
Dar nu vreau să ajung în starea în care vrei să mă aduci.
Vrei să spui că, din moment ce eşti mai în vârstă decât mine.
- ... durerea ta e mai mare? - Aşa este.
Mai întâi,
nu ai nici cea mai mică idee prin ce durere am trecut.
Dacă eşti mai în vârstă decât mine,
nu înseamnă că durerea ta este mai mare decât a mea.
Apoi, nu mai face comparaţii oarbe,
când nu ai idee ce anume compari.
Crezi că o inimă frântă e durere? Crezi că doare pierderea lui D-zeu?
Amice, eu am trecut prin rahatul ăsta la 20 de ani.
Acum am 40.
Nu vreau să ajung în starea în care vrei să mă aduci.
Aşa că fă-ţi un serviciu şi nu mai insista.
Eşti un copil. Nu eşti decât un puşti.
Un puşti?
Ascultă, arogant nenorocit ce eşti,
dacă ai simţi o zecime din durerea mea, ai fi terminat.
Amice, serios, termină. Ne facem rău singuri.
Trage aer în piept. Hai să ne calmăm, bine?
- Mai ia o priză. - S-o ia naiba. Nu vreau.
- E mai mult pentru mine. - Bateman, nu?
- Mă bucur că stai bine cu memoria. - Ei bine, Bateman,
să-ţi povestesc ceva din viaţa mea, să ai idee ce durere simt.
- Nu e nevoie. Serios. - Ba este nevoie.
Dacă nu credeai asta, nu m-ai fi provocat.
Dar ai făcut-o. Şi dacă nu vrei să auzi asta,
nu mai priza drogurile mele şi ieşi naibii afară.
Tehnic vorbind, sunt drogurile mele, dar înţeleg că eşti furios.
Nenorocitul ăsta,
un tip din L.A., de care e îndrăgostită iubita mea acum,
este înzestrat.
- Ţi-a spus ea asta? - Da. Voiam să ştiu cât de mare e.
Nu că mi-ar păsa de penisul altuia.
E genul de chestie pe care vrei s-o afli neapărat.
Ne certam şi eu am provocat-o.
O întrebam cât de mare e.
Mi-a răspuns: "las-o baltă". I-am zis: "ba nu, spune-mi".
Mi-a răspuns: "26,6 cm".
- Iisuse! - Poţi crede una ca asta?
Putea măcar să rotunjească cifra.
- Voia să te rănească. - Nu zău?
Dar m-a turbat gândul că tipul ăsta e în L.A.,
cu singura femeie pe care am iubit-o, regulând-o cu 26,6 cm.
Eu mă ţin după ea ca un căţeluş, făcând tot ce pot s-o recuceresc.
Şi m-a distrus! Şi acum turbez la gândul ăsta!
Îmi pare rău, amice.
- Şi ce faci să scapi din asta? - Nu poţi scăpa din asta.
Te distruge.
Dumnezeule, te macină întruna.
Ne-am certat şi i-am spus lucruri îngrozitoare.
Îi spuneam: "nu ţi-e gândul decât la scula aia uriaşă, curvă idioată".
Lucruri dure, îngrozitoare.
Eram complet turbat.
Şi eu îi spuneam cele mai oribile lucruri, amice.
De ce? Ce a făcut?
De fapt, nu făcuse nimic.
Mă gândesc că multe s-au întâmplat din vina mea.
S-au întâmplat din cauza obsesiilor şi depresiei mele.
Îi spuneam cele mai oribile lucruri. Am chinuit-o pe biata fată.
Am trăit cu ea timp de trei ani şi jumătate şi am urât-o.
Ce s-a întâmplat în final?
Ai înşelat-o tu, te-a înşelat ea?
Nici vorbă.
- De unde ştii? - N-am înşelat-o.
- De unde ştii că nu te-a înşelat? - Nu era în firea ei.
De unde ştii?
Am fost cu cea mai frumoasă femeie din Univers.
Nu s-a culcat cu mine timp de doi ani de zile!
- De ce? - Nu ştiu.
Ne certam mereu. Eu mergeam la psihiatru.
Nu ştiu, omule.
Vrei să ştii ce a fost?
Îţi aminteşti ce îţi spun oamenii.
Ţi se înfige în creieri, ca o rană care nu se vindecă niciodată.
Mi-amintesc ce mi-a spus fosta mea soţie când ne-am cunoscut.
Mi-a spus: "îmi place când un tip mi-o trage de cinci ori pe noapte".
- De cinci ori pe noapte? - Da, sincer.
Am întrebat-o: "ai fost cu un tip care ţi-o trăgea de cinci ori?"
- Vrei să ştii ce e aia durere? - Ce?
- Îţi spun eu, fraiere. - De ce mă faci fraier?
Pentru că, prietene, tu m-ai adus aici
şi n-am vrut să vorbesc despre asta, dar acum o fac.
Şi dacă nu vrei să afli,
spune-mi în clipa asta, ies pe uşă
şi îmi sun psihiatrul şi cu asta s-a terminat.
Vreau să aud povestea. Nu pleci nicăieri.
- Vrei să ştii ce e? - Da, vreau să ştiu.
Idiotule, vrei să ştii ce e? E o durere, prietene,
când femeia pe care o iubeşti vrea să ţi-o tragă
de cinci ori pe noapte şi tu nu poţi!
- De ce? - De ce?
Îţi spun eu de ce. Pentru că sunt impotent!
Dobitocule, asta înseamnă durere!
Asta înseamnă durere adevărată!
Când nevasta vrea să ţi-o tragă de cinci ori pe noapte
şi tu nu eşti în stare!
Un idiot înaintea ta era în stare.
Şi ştii că alt idiot ce va urma va fi şi el în stare.
Nu puteam suporta ideea asta.
Sentimentul de ratare,
această incapacitate care-ţi macină sufletul.
Nu mi-am putut regula nevasta!
Ştii ce înseamnă asta, amice?
Ştii ce înseamnă furia născută din impotenţă?
- Îmi pare rău. - Habar n-ai, amice!
- Îmi pare rău. - Îţi pare rău?
Îţi pare rău, zici?
Îndrăzneşti să mă întrebi dacă există Dumnezeu?
Ei bine, eu mă simt abandonat. Mă simt trădat!
Am pierdut marele meci şi nimic nu mai contează.
Nu contează nimic altceva. Dacă la pat nu te descurci,
dacă nu eşti capabil să joci jocul iubirii şi sexului,
eşti un nimic, amice.
Pentru că nu-i poţi face soţiei tale ceea ce alţii sunt în stare!
Ştiu la ce te referi.
Nu, dobitocule, habar n-ai ce înseamnă asta!
N-ai nici cea mai mică idee ce înseamnă asta!
Am dat-o în bară.
Sunt un ratat, amice.
Şi o dau în bară în fiecare zi!
În fiecare zi.
În fiecare nenorocită de zi.
Ştii...
Pentru o clipă, am crezut că o să mă loveşti.
Nu voiam să te lovesc. Îmi exteriorizam furia.
Să-i vezi pe cei din grupul de terapie. Sunt nebuni de legat.
Da, sunt sigur.
Amice, fă-ţi un serviciu, de dragul meu.
Du-te şi vorbeşte cu iubita ta.
Nu pot. Ca să fiu sincer, mă gândesc cum să ajung la lift.
Nu mă pot duce aşa la ea. Nici nu vrea să fiu aici.
Îmi pare rău să-ţi spun asta,
dar acum ştie că eşti aici
şi din păcate, timpul nu ţine cu tine.
Ce vrei să faci, s-o aştepţi afară ca un obsedat nenorocit?
N-ar fi prima dată.
- Haide, omule, du-te odată! - Nu, nu pot.
Ascultă la mine.
Nu ai tu un penis de 26,6 cm,
dar încă mai poţi să i-o tragi.
Nu-ţi mai face griji cu detaliile.
Concret, ea e aici, tu eşti aici.
Viaţa e prea scurtă pentru a fi un laş. Sincer.
Haide.
Mi-ar face plăcere. Nu cunosc multă lume acolo.
Nu se întâmplă prea multe la L.A., dar găsim noi ceva.
Bună, London. Putem sta puţin de vorbă?
Da. Ce s-a întâmplat? Ce vrei?
Vreau să ştiu dacă putem sta de vorbă între patru ochi.
Nu vrei să vorbim aici? Nu putem vorbi aici?
Te rog.
Syd, asta e petrecerea mea de adio
şi n-ar fi frumos faţă de cei care au organizat-o pentru mine,
dacă aş pleca doar pentru că tu vrei să stăm de vorbă.
Şi pe urmă, nu ştiu dacă ai observat,
tocmai stăteam de vorbă,
aşa că nu ştiu ce să zic.
Mă duc să-mi iau ceva de băut. Vrei să-ţi aduc ceva?
Da.
Mi-ar face plăcere. O tărie.
- Aranjează-mă. - Bine.
Şi tu, voinicule? Ce vrei să bei?
O licoare pentru nepoftiţi?
Deci...
Am auzit că te-ai drogat toată noaptea la toaletă.
Am auzit că povesteşti că am vrut să mă sinucid.
Foarte frumos din partea ta. Îţi sunt recunoscător.
Cine ţi-a spus asta? N-aş spune nimănui.
- Ştii bine. - Te cunosc
de când aveai zece ani. Am trecut prin multe împreună.
Şi nu ai bunul simţ să mă suni...
- Vrei să nu mai ţipi? - Ce-i tâmpenia asta?
- Vrei să vorbim? Să mergem. - Dă-mi drumul.
Pardon, scuzaţi-mă.
- Pardon, scuzaţi-mă. - Ce?
- London, e totul în regulă? - Da.
Ieşim puţin să stăm de vorbă.
Dacă e nevoie, chem paza şi-l dau afară.
Becca, vrei să-mi faci un serviciu şi să nu te bagi?
Te-ai drogat toată noaptea,
aşa că nu-mi spune tu ce să fac în casa mea,
având în vedere că nici nu erai invitat.
E-n regulă, Bec. Plecăm. Va fi totul în regulă.
Nu e în regulă, London. El nu a fost invitat.
Nici tu, nici eu n-am vrut să fie aici.
- Nimeni nu-l vrea aici. - Becca, vrei să te calmezi?
- Nu-mi spune tu ce să fac. - Calmează-te o clipă.
- Plecăm. - Ţipi la petrecerea mea.
Eşti complet smintit. Nu ai înţelege o aluzie
nici dacă te-ar lovi în faţă. Ea nu mai vrea să fie cu tine.
- Nici măcar 20 de secunde. - Să mergem.
- Bec, plecăm. Îmi pare rău. - Ştii ceva?
Îmi pare rău, London, nu vreau să fiu rea,
dar, când te întorci, să te întorci singură.
Nu mai ai ce căuta în casa mea.
Dacă nu, chem poliţia.
Becca, încerc să-mi păstrez calmul.
Du-te naibii. M-am săturat de nebunia ta.
Vrei să vorbim de nebunie?
- Să vorbim de viaţa ta ratată. - Termină.
- Du-te naibii! - Vrei să te pui cu mine?
Vrei să te pui cu mine? Hai să-i dăm drumul.
Ce-ar fi să te cari?
Nici măcar nu ai fost invitat.
- Vrei să te pui cu mine? - Termină. Plecăm în clipa asta!
Cu câţi te-ai culcat în primul an de facultate? 15, 20?
Am pierdut şirul. Cu toţi din fraternitate?
Jay, nu-ţi poţi cunoaşte iubita.
Nu-ţi vine să turbezi?
Eşti un nenorocit!
Nenorocitule! Ieşi afară din casa mea!
Hei!
- Du-te naibii. - Haide!
Dobitoc nenorocit. Vrei să o încasezi?
Hei, Syd!
Poftim, dobitocule. Savurează!
Du-te naibii. Termină.
Hei, Syd!
Lasă-l în pace, idiotule.
Dobitocule, lasă-l în pace!
Haide.
Stai, să-l iau pe Bateman.
Ce? Cine naiba e Bateman?
Haideţi, fraierilor! Vreţi să o încasaţi?
Să mergem, Bateman.
- Haina mea Burberry. - Dă-o naibii de haină.
- O am de zece ani. - Ţi-o aduc eu.
- Eşti nebun? - Vă aşteptăm jos.
Tipul ăsta e nebun.
- Sângerezi. - Îmi pare rău.
- Unde? - E o nebunie.
- Eşti smintit. - Îmi pare tare rău.
Dacă vrei să te întorci, te înţeleg.
- Nu vrei să vorbim? - Ba da, vreau, dar...
Unde vrei să mergem?
Maşina mea e aproape. Vrei să bem o cafea?
- Da, bine. - Bine.
Poate n-o să mă crezi,
dar m-am bucurat când am auzit că eşti la petrecere.
De când ne-am despărţit, n-am vrut decât
să am o conversaţie normală cu tine. Doar atât.
De câte ori te văd, lucrurile o iau...
Lucrurile o iau razna, nu-mi pot pune ordine în gânduri
şi nu pot să-ţi spun cel mai simplu lucru pe care vreau să ţi-l spun.
Ştiu. Şi eu simt la fel.
Ceea ce am avut noi, când eram împreună şi ne iubeam,
sentimentul de a putea sta lângă cineva în pat zile întregi
şi să nu-ţi pese de restul lumii,
s-a dus.
Simt că nu pot face nimic să recapăt acel sentiment.
Ştii cât de dureros este?
Da, ştiu.
Când ne-am despărţit, am plâns săptămâni.
Ai plâns săptămâni întregi?
Da.
E cel mai greu lucru peste care am trecut în viaţă.
Cât timp ţi-a luat să treci peste asta?
Foarte mult timp.
În prima lună, a fost îngrozitor.
Cu timpul, te obişnuieşti.
Asta este diferenţa dintre noi, London.
Eu n-am trecut încă peste asta.
Am încercat azi să te sun de zeci de ori.
Sunt îngrozită. Mor de frică.
De ce ţi-e frică?
Mi-e frică să nu mă îndrăgostesc iar de tine.
- Scuze, Syd. - Da.
Amice, ţi-ai făcut varză ochiul.
Grozavă petrecere, amice.
A fost o nebunie.
- Mi-a făcut plăcere conversaţia. - Cu siguranţă.
Se spune că cele mai grozave conversaţii le ai
- ... cu un străin. - Cine spune asta?
Un dobitoc ratat.
Vă ducem undeva? Mergem spre centru.
Eu şi cu Mallory...
Nu ştiu. Mergem să bem ceva,
un ceai sau aşa ceva.
Poate ridic şi eu steagul.
Baftă. Îţi mulţumesc.
Îţi mulţumesc, amice. Sincer.
London, grozav nume ai, dragă.
- Mersi. - Încântat.
- Călătorie plăcută. - Încântată.
- Treci pe la bar. - Bine.
London, sună-mă. Călătorie plăcută.
Mergem să bem ceva.
Bine.
Pot să te întreb ceva?
Da.
Îl iubeşti?
N-am spus niciodată că îl iubesc.
Ascultă, Syd.
Va mai trece multă vreme
până voi iubi pe altcineva,
aşa cum te-am iubit pe tine.
Cât e ceasul?
Cam 6,30.
Şase jumate? La naiba.
Avionul pleacă într-o oră. La naiba.
Ne vom mai vedea.
Îţi promit.
O să-mi lipseşti îngrozitor.
Şi tu mie.
Trebuie să plec.
Scuze.
- Bună ziua. - Bună.
Am întârziat.
- Nu ştiu numărul zborului. - Nici o problemă.
O secundă.
- Poftim buletinul meu. - Mulţumesc.
În câteva minute, vă dau informaţiile.
Bine. Pa.
La revedere.
Pa.
Am găsit informaţiile despre zborul dv.
Scuze.
Cred că voi pierde avionul. Vreţi să verificaţi dacă am timp?
London?
Te iubesc.
- O secundă, vă rog. - Desigur. Nici o problemă.
E prima dată când o spui tu primul.
- Poftim. Sunteţi în regulă. - Scuze.
Bine.
- Asta e tot? Grozav. - Da.
- Biletul dv. - Mulţumesc.
- Nu ştiu unde să mă duc. - Poarta 35. Sus pe scări.
Vă mulţumesc. Zbor plăcut.
W w w. T i t r ă r i. R o
Download Movie Subtitles Searcher from www.podnapisi.net